DUPĂ 26 DE ANI DE LA ÎNCEPUTUL REVOLUȚIEI FRANCEZE
UN REGE E DIN NOU PE TRONUL FRANȚEI
RETAIL SUBTITLE Driv3r @ Titrări.ro
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
În ochi să nu-i priviți
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Sunteți aici până muriți
Nu-i Dumnezeu deasupra
Doar iad aicea jos
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Pentru încă 20 de ani
Niciun rău n-am făptuit
Iisuse, ascultă-mi rugăciunea!
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Iisus rămâne neclintit
Știu că mă va aștepta
Și fidelitatea-și va păstra
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Te-a uitat toată lumea
Când voi fi eliberat Dus voi fi, nu mă veți mai vedea
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Sclavi mereu veți fi
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Acesta mormântul vă va fi
Adu steagul.
Prizonier 24601, vremea a sosit Eliberarea condiționată s-a pornit
Știi ce înseamnă asta?
Da. Înseamnă că sunt liber
Nu. Respectă condițiile întocmai Simbolul rușinii pân' la moarte o să-l ai
- Avertizează că ești om primejdios - O bucată de pâine am luat pe din dos
Copilul surorii mele era pe moarte Și sufeream de foamete
O să flămânzești din nou Dacă însemnătatea legii n-o înveți
Știu ce-au însemnat cei 19 ani
Un sclav al legii!
Cinci ani pentru faptă, Restul, fiindcă ai încercat să fugi
Da, 24601
Numele meu e Jean Valjean!
Și eu sunt Javert!
Numele să nu mi-l uiți Și nici pe mine, de asemenea
24601
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Sclavi mereu veți fi
Privirea-n pământ, privirea-n pământ
Acesta mormântul vă va fi
Libertate, în sfârșit Ce gust neobișnuit
Anii și risipa n-am să le uit
Nici n-am să-i iert pentru ce-au făptuit
Ei sunt vinovații Toți, negreșit
Ziua începe Și vom vedea
Ce această lume nouă îmi va da
- Pot să ajut? O zi de muncă? - Actele.
Nu e de muncă aici.
Valjean, ca om periculos, vei fi eliberat condiționat pentru totdeauna.
Dacă nu raportezi, vei fi arestat imediat.
Să fii la Pontarlier în 30 de zile.
Urmărește-l.
Să-ți văd actele.
- Domnule? - Actele.
- Dorm în grajd. Vă rog, mi-e foame. - Ieși.
Intră, dle, căci ești ostenit
Și noaptea afară s-a răcit
Deși ducem vieți modeste
Ce avem, de împărțit este
E vin aici să te învioreze
E pâine, să te întremeze
Un pat, să te odihnești pân' la răsărit
Să nu mai fii mâhnit Sau să te simți nedreptățit
Binecuvântează hrana de azi.
Binecuvântează-i pe sora noastră dragă și pe onoratul nostru oaspete.
Treci acolo! Pune-l jos!
Stai acolo!
Monsenior.
Avem argintul dvs. L-am prins pe omul ăsta la locul faptei.
A îndrăznit să spună că dvs i-ați dat asta.
Așa este
Dar, prietene, așa devreme ai plecat
Sigur ceva ți-a scăpat
Ți-am dat și astea, ai uitat?
Oare ce-i mai bun în urmă să fi lăsat?
Domnilor, eliberați-l.
Omul a spus adevărul
Lăudat vă e efortul
Mergeți cu Dumnezeu și lăsați-l
Frate, un lucru să îți amintești
Să vezi în asta un plan sortit
Și argintul prețios să-l folosești
Ca să devii un om cinstit
Martirii să stea mărturie
Patimile și sângele vărsat
Că Domnul din întuneric te-a ridicat
Și eu, pentru Domnul, sufletul ți-am salvat
EXTREM DE PERICULOS
Ce-am făcut? Doamne, ce-am făcut?
Un hoț în noapte am devenit Un câine hăituit
Atât să fi decăzut Atâta timp să fi trecut
Încât să rămână Doar un strigăt de ură?
Strigăte în noapte De nimeni auzite
Aici, unde mă aflu azi, Împovărat de ani
Dacă mai există vreun drum L-am ratat acum 20 de ani
Viața a fost un război pierderii sortit Un număr mi-au dat și Valjean a murit
În lanțuri să mor m-au lăsat Pentru o gură de pâine ce-am furat
Și totuși de ce pe-acest om l-am lăsat
Să-mi atingă sufletul, Să mă învețe dragostea?
Ca pe oricare altul m-a tratat Și încrederea sa mi-a dat
M-a numit fratele său
Și viața mi-a revendicat pentru Dumnezeu
E oare posibil așa ceva?
Căci lumea am ajuns să urăsc
Lumea asta care m-a urât, nu altceva
Ochi pentru ochi!
Inima de piatră-ți face!
Numai pentru asta am trăit!
Numai cu asta am avut de-a face!
Un cuvânt de la el și aș reveni aici
La tortură, sub bici
În schimb, el îmi oferă libertatea
Rușinea ca un cuțit o simt în sinea mea
Mi-a spus că am suflet
De unde știe el?
Ce spirit vine să afecteze viața mea?
Există altă cale să trăiesc?
Încerc să găsesc, dar mă prăvălesc
Și noaptea mă apasă mereu
În timp ce golul îl privesc
Din vârtejul păcatului meu
Din lumea asta voi evada acum
Din lumea lui Jean Valjean
Jean Valjean nu mai e nimic acum!
Altă poveste trebuie să înceapă!
OPT ANI MAI TÂRZIU MONTREUIL 1823
La sfârșitul zilei, ai mai îmbătrânit o zi
Asta e soarta săracilor E lupta și războiul lor!
Nimeni n-are nimic să-ți dea Încă o zi irosită degeaba
Pentru ce?
O zi mai puțin de trăit
La sfârșitul zilei, ți-a mai fost frig o zi
Haina nu te ferește de răcoare
Cei drepți trec în grabă mare Plânsetele copiilor sunt deșarte
Boala vine repede, gata să omoare O zi mai aproape de moarte!
La sfârșitul zilei, se mai zărește o zi
Soarele dimineții stă să răsară
Ca valurile ce pe nisip se sparg Ca o furtună ce poate izbucni oricând
E foamete în ținutul beteag Și vor să dea socoteală pe rând
Iar prețul va fi groaznic de plătit!
Până la urmă, nu te alegi cu nimic
Dacă stai degeaba Nu ai bani de pâine
- Sunt copii acasă - De hrănit și mâine
- Ai noroc că ai o slujbă - Și un pat
Noi suntem recunoscătoare
N-ați văzut că supraveghetorul e agitat
Cu respirația mirositoare și mâinile iscoditoare?
Că micuța Fantine nu-l mulțumește
Priviți-i pantalonii și-o să vedeți ce dorește
Iar șeful habar nu are că supraveghetorul e mereu excitat
Dacă Fantine grijă nu are, zboară imediat!
O să ajungă în stradă
La sfârșitul zilei, S-a mai dus o zi
Cu destul în buzunar pentru o săptămână
Plătește chiria, plătește merindele Muncește cât te țin puterile
Muncește până cazi lat Sau fărâmituri vei avea de mâncat
Trebuie să-ți câștigi pâinea Până la urmă!
Ce avem aici, surioară nevinovată?
Hai, Fantine, zi-ne vestea odată
"Dragă Fantine, mai trimite bani Copila are nevoie de doctor de-ndată"
Dă-mi scrisoarea Nu e treaba ta
Cu un soț acasă Și altul pe-alături
Poate cineva de aici jura oriunde Că n-are de ce se teme sau ce ascunde?
- Nu mai face necazuri - Nu fac
- Supraveghetor! - Ce faci?
Încetați! Dl Madeleine e aici!
Ce atâta ceartă? Cineva să le despartă!
Asta-i fabrică, nu circ
Haideți, dnelor, încetați Sunt primar în oraș, nu uitați
Am o reputație bună
Ocupă-te de asta, supraveghetor. Și fii cât se poate de răbdător.
Da, dle Madeleine.
- Cine a început? - Până la urmă, tot ea a început!
- Ascunde un copil într-un orășel - Și plătește un bărbat pentru el
Îți închipui cum face banii câștigați Ca să se întrețină, umblă cu bărbați
Și șefului nu i-ar plăcea
Da, există un copil Și e fiica mea
Tatăl ei ne-a abandonat și falite ne-a lăsat
Acum trăiește cu un hangiu și soția sa Eu plătesc pentru copilă, care e problema?
Până la urmă numai necazuri ne va face
Și când una are necazuri Necazuri au toate
În timp ce noi ne câștigăm pâinea Ea la mălai bagă mâna
Stricata trebuie alungată Sau în șanț o s-o sfârșim
Și noi va trebui să plătim până la urmă!
Ar fi trebuit să știu că târfa mușcă Ar fi trebuit să știu că mâța zgârie
Ți-aș fi ghicit micul secret
O, da, Fantine, cea virtuoasă Care se păstrează pură și nepăcătoasă
Tu ai fi pricina, nu mă îndoiesc, A oricăror necazuri ce se stârnesc
Pe lumină faci pe virgina Însă n-ai rețineri noaptea
- Râde de tine cât umblă cu-ai ei! - Ne va face necazuri mereu!
- Trebuie s-o dai azi afară! - Dă fata azi afară!
Da, fetițo, ieși afară.
Dle primar! Dle primar!
Dle primar!
Vă rog! Dle primar!
Am un copil! Domnule!
Vă rog! Vă rog!
Bun venit, inspectore.
Dle primar.
Javert mă numesc, Ordinele-s aici să îndeplinesc
Cu onoarea cuvenită Sub justiția stabilită
Niciun om n-are scăpare
Toți să aibă înștiințare
Dle, fii binevenit Legile să le ocrotești
Sunt sigur că ai venit Un scop comun să împlinești
Orașul e de tine mândru De cei sus-puși ești lăudat
Succesul ți-a adus o forță Tot ce-are Parisul mai bun de dat
Oamenii tăi se căpătuiesc
Prin demnitatea muncii supraviețuiesc
Mi se pare mie că ne-am mai întâlnit
Al tău e-un chip ușor de amintit
- Dle Madeleine! Dle primar! - Scuză-mă.
Dle primar!
- Greutatea îl strivește! - Nu te mișca, nu te mișca.
Țineți-o, țineți-o!
Țineți-o!
Așa. Așa.
Să fie asta adevărat? Ochilor nu-mi dau crezare
Un bărbat de vârsta ta Poate avea atâta forță oare?
O amintire încolțește
De un bărbat îmi amintește
De acum mulți ani
Un om eliberat Condiționat
A dispărut
Spune ce vrei Te sfătuiesc
Iartă-mă, domnule Nu îndrăznesc
Scuzați-mă.
Bună seara.
Cât pentru asta? E a fiicei mele.
- Îți dau 4 franci pe ea. - 4? Face 10!
Nu.
Un miros de femeie în aer se simte Am să ancorez într-un port fierbinte
Dulce domniță, te-oi iubi până-s falit După 7 luni pe mare, am chef de tăvălit
Până și fochiștii vor ceva cu foc!
Domnițe dulci, ne așteptăm prada După clienți care vin doar noaptea
Domnițe dulci Gata să accepte
În picioare, întinse Sau lipite de perete
Prețuri ieftinite De pereți proptite!
Ce păr frumos!
Ce plete frumoase!
Ai mare noroc, Face o centimă, draga mea!
Îl iau pe tot!
Nu mă atinge! Lasă-mă în pace!
Îți fac un preț
Îți dau toți cei 10 franci
Gândește-te la asta
- Plătește datoria - Gândește-te la asta
Ce pot să fac? Plătește datoria
Zece franci ar putea-o salva Pe Cosette a mea
Domnițe dulci, Pe întuneric așteaptă
Un barosan Sau o partidă scurtă
Mai lungă, mai scurtă Oricând, draga mea!
- Costă mai mult, dacă mai mult vrei - Repede și ieftin, dacă vrei sub chei
Du-te la ei.
Vino încoace 20 de franci pe-un dinte îți voi da
Vino încoace, draga mea Te plătesc bine pentru tinerețea ta
Durerea nu va dura Tot vei putea mușca
Doar cei din spate.
O fac repede Îmi știu bine meseria
Merită încercat
Întâi dă-mi ce mi se cuvine
Dublu, dacă iau doi de la tine
S-aud bârfele Cine-i aia de acolo?
O boarfă Care și-a vândut părul
Are un copil Îi trimite tot ce poate
Trebuia să fi știut E-un bărbat în toate
Domniță dulce, vino cu noi!
Domniță dulce!
Hai, scumpete, ce atâta tărăboi?
Nu ești mai bună decât noi
Viața te-a dărâmat, ești în noroi
- Hai cu suratele tale - Fă bani dormind în doi
Așa, scumpa, Arată-i tot
Așa, scumpa, Dăruiește-i tot
Bătrâni, tineri, Acceptă tot roiul!
Mușterii din port și de pe alei, scursuri de tot felul
Săraci, bogați, conducători
Cu pantalonii în vine, Nu mai sunt impunători!
Bani să ai și se rezolvă
Domnițe dulci Ne vindem pe-o lețcaie
Avem mușterii o grămadă Dar toți se șterg de grabă
Hai, căpitane Pantofii îi poți purta
Nu e altceva să ai o fată ce nu poate refuza?
Bani ușor de câștigat Stând întinsă pe-un pat
Oricum ei nu pot vedea Ura ce zace-n sinea ta
Nu-și dau seama că fac amor Cu o persoană moartă deja
A fost o vreme când bărbații erau buni
Cu voci duioase
Și cuvinte mieroase
A fost o vreme când dragostea era oarbă
Lumea, un cânt
Un cânt ademenitor
A fost o vreme
Și-apoi totul s-a stricat
Am visat un vis Într-o vreme de mult uitată
Când speranța era nemărginită Și viața merita trăită
Am visat că iubirea n-avea să moară niciodată
Am visat că Dumnezeu avea să fie iertător
Eram tânără și neînfricată
Și visele se nășteau, Se trăiau și se iroseau
Nu exista o răsplată ce trebuia plătită
Niciun cântec necântat, Niciun vin nedegustat
Însă tigrii noaptea se arată
Cu voci blânde ca un tunet tacit
Când speranța ți-o spulberă
Și visul ți-l fac de ocară
O vară alături de mine a dormit
Zilele mi-a umplut c-un miracol nesfârșit
Neprihănirea mi-a furat-o din mers
Și dus a fost când toamna a venit
Și tot mai visez că la mine va reveni
Că anii împreună ni-i vom trăi
Însă sunt vise ce nu se pot îndeplini
Și sunt furtuni ce nu le putem depăși
Am avut un vis că viața mea va fi
Diferită de iadul în care trăiesc
Atât de diferită de cum părea a fi!
Acum viața a năruit visul
Pe care l-am visat
Ai unde să te duci? Nu? Trebuie să te încălzești.
Ce ai pentru mine?
Iat-o pe cea mai tânără, dle.
Nu te vreau
Ai tupeu, stricată mică. Ești obraznică.
Ai să plătești pentru ce-ai făcut Îți garantez că o să ai de suferit
Vă implor, dle, nu mă raportați Fac orice vă e pe plac
Disculpă-te la poliție
Repede, care-i povestea aici Cine ce-a văzut, de ce și unde?
Vreau o descriere completă Să-i dea socoteală lui Javert
Javert, îți vine a crede? Mă rătăcisem pe-ntuneric
Când prostituata m-a atacat Bagă de seamă, m-a însemnat
Va răspunde pentru faptele sale Dacă faci un raport întregit
Fii încredințat, monsieur Va răspunde Curții negreșit
Există o copilă de care am grijă
Vă rog, monsieur, e atâta doară
Doamne Sfinte, nu există milă?
Dacă ajung la închisoare, o să moară
Am auzit astfel de contestații Zilnic, 20 de ani; așadar
Să lăsăm alte explicații N-are rost, lacrimile-s în zadar
Muncă cinstită, preț cuvenit
Așa-L faci pe Domnul mulțumit
Javert, ai răbdare Eu femeii îi dau crezare
Domnule primar!
Ți-ai făcut datoria, las-o mai moale Îi trebuie un doctor, nu închisoare
Domnule primar!
Să fie posibil?
Unde o s-o sfârșească
Fără un prieten s-o ocrotească?
Chipul ți l-am mai văzut
Arată-mi cum să te ajut
Cum se face că ai nimerit Într-un loc atât de nefericit?
Monsieur, vă rog, nu râdeți de mine
E de-ajuns că mândria mi-am pierdut
V-ați lăsat supraveghetorul să se descotorosească de mine
Da, erați de față Și mi-ați întors spatele într-un minut
N-am făcut niciun rău
E adevărat ce-am făcut...
Fiica mea e pe moarte
...unui suflet inocent?
Dacă există un Dumnezeu deasupra...
Dacă aș fi știut
...mai bine m-ar lăsa să mor
În numele Său datoria mea a început
- O duc la spital. - Domnule primar.
- Unde e copila ta? - La un hangiu, în Montfermeil.
Am să trimit după ea imediat.
Am să am grijă de asta!
Odihnește-te.
De la Paris, monsieur.
PREFECTURA DE POLIȚIE
Dle primar, am o faptă de declarat!
Am făcut de rușine Uniforma ce-am îmbrăcat
Ți-am făcut o nedreptate Iertare nu merit
Am fost la fel de dur Cu orice pungaș întâlnit
C-un deținut te-am confundat Și ceva fals am raportat
Am aflat că l-au prins pe vinovat Și la Curte e programat
Firește că totul a negat Dar e normal la un condamnat
Însă nu putea fugi la nesfârșit Nu, nici Jean Valjean nu e de neoprit
Spui că omul neagă tot
Și niciun semn n-a dat de-nțelegere, nici de căință?
Zici că va fi judecat Și sigur va executa o sentință?
Va plăti Și la fel va trebui să fac și eu
Dle, fă plângere împotriva mea
Doar ți-ai făcut datoria
E doar un mic păcat
Toți am judecat greșit Întoarce-te la post de-ndat'
Ei mă cred acel bărbat Fără să fi verificat
Acest străin pe care l-au găsit O mare șansă mi-a oferit
De ce i-aș salva pielea? De ce-aș îndrepta greșeala?
Când atât de departe am ajuns Și m-am zbătut atât de mult?
Dacă vorbesc, sunt condamnat
Tăcerea de-o păstrez, sunt damnat!
Sunt patronul a sute de muncitori Toți ajutorul meu îl vor
Îi pot oare abandona Ce vor face în lipsa mea?
Dacă vorbesc, i-am condamnat
Tăcerea de-o păstrez, sunt damnat!
Cine sunt?
Pot să-l condamn pe-acest om la sclavie?
Să fiu indiferent la a sa agonie?
Pe-acest nevinovat cu chipul meu Ajuns la judecată în locul meu
Cine sunt?
Mă pot ascunde la nesfârșit?
Mă pot preface că nu-s acel neisprăvit?
Și numele-mi, pân' voi muri, să-mi fie doar un alibi?
Să mint oare?
Cum voi mai da ochii cu semenii mei? Cum mă voi vedea în ochii mei?
Sufletul, Domnului i l-am încredințat Cu mult în urmă am jurat
Speranță mi-a dat Când nu mai era
Tărie mi-a dat Să pot continua!
Cine sunt?
Sunt Jean Valjean
Domnule primar!
Așa că, dle judecător, Vedeți că-i adevărat
Omul ăsta nu e nicidecum vinovat!
Cine sunt?
24601!
Dle primar, nu vă e bine. Trebuie să veniți cu mine.
Dacă nu mă credeți, întrebați-l pe Javert. Mă găsiți la spital.
Cosette, s-a făcut atât de frig
Cosette, e trecut de ora de culcare
Toată ziua te-ai jucat
Și-n curând se va face noapte
Vino la mine
Cosette, lumina se stinge încet
Nu vezi luceafărul de seară pe cer?
Vino la mine
Și lângă umărul meu te odihnește
Cât de repede zboară minutele Și, cu fiecare, mai tare se răcește
Dragă Fantine, Cosette va fi aici curând
Dragă Fantine, va fi lângă tine
Vino, Cosette
Copila mea, unde te-ai dus?
Fii pe pace
Fii pe pace pentru totdeauna
Cosette a mea
Va trăi sub protecția mea
Ia-o acum
Copila ta nu va duce lipsă de nimic
Preabun domn, pe tine Domnul din rai te-a trimis
Spune-i lui Cosette că o iubesc
Și-am s-o văd când mă trezesc
Valjean, în sfârșit, Adevărata față ne-o putem vedea
"Dle primar" Un altfel de lanț vei purta
Javert, înainte să mai vorbești, Ca pe-un sclav să mă înlănțuiești
Ascultă-mă bine! Trebuie să fac ceva neapărat
Femeia asta un copil suferind în urmă a lăsat
Numai eu pot interveni
Ai milă, trei zile și voi reveni
Ai cuvântul meu
Voi reveni
Trebuie să mă crezi nebun
Te urmăresc de ani buni
Cei ca tine nu se schimbă
Un om ca tine!
- Crezi ce vrei - Nu se schimbă
- Am jurat să fac ceva - Nu se schimbă
- Nu știi nimic despre viața mea - Nu, 24601!
- Am furat o pâine - Legea-i datoria mea
- Nu cunoști lumea deloc - N-ai niciun drept
- Ai prefera să mă vezi mort - Vino cu mine, 24601!
- Nu până nu se face dreptate - Roata s-a întors
Jean Valjean nu mai e nimic acum
- Cum îndrăznești de crime să-mi vorbești? - Te avertizez, Javert
- Și prețul ce-ai plătit - Sunt mult mai puternic!
- Orice om în păcat e născut - Mai am ceva putere-n mine!
- Orice om un drum își croiește - Mai am lucruri de făcut!
Nu știi nimic despre Javert!
În închisoare m-am născut!
Cu lepădături ca tine!
Dintre scursuri mă trag și eu!
Există un castel în nori
În somn, acolo mă adăpostesc
Nu sunt podele să le lustruiesc
Nu în castelul meu din nori
E-acolo o doamnă în alb înveșmântată Un cântec de leagăn îmi cântă în șoaptă
Cu-atingere ușoară Cu chip plăcut
Și-mi spune mereu "Cosette, te iubesc mult"
Știu un loc unde nimeni nu e pierdut
Știu un loc unde nimeni nu plânge
Plânsul nu este permis
Nu în castelul meu din nori
Ia te uite cine e aici!
Chiar micuța doamnă
Se preface din nou Că a fost atât de bună
Sper să nu te prind că trândăvești! Privirea să nu-mi întâlnești!
Zece franci amărâți mi-a trimis mama ta Ce să cumpăr din ăștia?
Și-acum ia căldarea aia Micuța mea mademoiselle
Și-adu apă din puț
Nu trebuia să te luăm la noi Câte prostii mai facem și noi!
Așa mamă, așa fiică, Scursurile străzii
Mamă!
Eponine, vino, draga mea Ia să te văd
Arăți foarte bine cu pălăria aia
Există fetițe manierate Și foarte frumos îmbrăcate
Slavă Domnului!
Tot aici ești, Cosette? Lacrimile n-o să-ți ajute!
Ți-am spus, adu apă de la puțul din pădure cât de iute!
Te rog, nu mă trimite acolo singură
Nu pe întuneric, de una singură
Închide gura Sau voi înceta să fiu drăguță de-ndată!
M-ai auzit cerând ceva Și n-am să-ți mai spun o dată!
Trezirea. Deschidem.
Te iubesc. Te iubesc atât de mult.
Gașca mea de bețivani
Cuibul meu de desfrânați
Glumele mele de doi bani
Eternii mei trotilați
Fiii mei de târfe
Nu, nu, nu. Nu în seara asta.
La mine-n han viața-și petrec
Trezirea. Bravo, bravo.
Porumbei călători ce-acasă se întrec
Pe ușa mea în zbor sosesc
Și-afară în patru labe se târăsc
- Tati, aici. - Mulțumesc, draga mea.
Ce gentilom.
Bine ați venit, monsieur, Luați loc pe-un scăunaș
Și faceți cunoștință cu cel mai bun hangiu din oraș
Restul, toți niște pungași
Pe oaspeți îi păcălesc Și registrele măsluiesc
Rar ai să-ntâlnești
Oameni onești
Un domn bine intenționat Care o face încântat
Stăpân în casa sa Șarmant cu toată lumea
Gata să-ți strângă mână Cu sinceritatea sa
Cu o poveste neobrăzată Stârnește spiritele
Clienții apreciază un "bon viveur"
Bucuros să facă unui prieten un favor
Nu mă costă să fiu drăguț
Dar nimic nu-ți aduce nimic Totul are un preț mic
Stăpân în casa sa, Circul îl păzește
De unu, doi bănuți E gata să-i ușureze
Subțiază vinul cu apă Ca greutatea s-o aibă
Le șterpelește fleacurile Când se clatină
Proprietarul e iubit de toată lumea Repede toți se împrietenesc
Fac orice le e pe plac Doamne, ce-o să-i mai chelesc!
Stăpân în casa sa! Îți fură iute privirea
Nu vrea niciun trecător Să treacă-n zor
Slujitorul săracilor, Valetul bogaților
Consolator, filozof și prieten pe viață Tovarășul tuturor
Un protector pentru ei
Dar încuiați-vă valizele Doamne! Cum o să vă las eu chei!
Mâncare fără egal Mâncare inedită
În mixer o amesteci Și te prefaci că-i vită
Rinichi de cal, ficat de pisică Cârnații-s umpluți cu tot ce pică
Rezidenții sunt bineveniți
Odaia miresei e ocupată
Tarife rezonabile Plus mici taxe de valoare adăugată
O, Moș Crăciun!
Taxă de pureci, extra pentru șobolani De-n oglindă te uiți, alți gologani
Dă-i încoace! De ici, de colo, câte-un bacșiș
Încă trei la sută Dacă dormi cu geamul închis
Când vine vorba de prețuri
Știu șmecherii cu vârf și-ndesat
Totul crește când le pui cap la cap
Dumnezeule! E uimitor cum se mărește
Îmi pare rău, dragule. Trebuie să fac ceva.
Visam cândva că un prinț o să întâlnesc
Dar, pe Dumnezeu, ce mi-a fost dat să pătimesc!
Ce? Ce?
"Stăpânul casei" un scuipat n-a făcut!
Consolator, filozof, un jegos de când s-a născut!
Creier șiret
Mare înțelept
Amant grozav se crede, dar nu se prea vede
Ce capriciu crud al naturii
Cu așa păduche m-a procopsit
Domnul mi-e martor cu ce ticălos am trăit!
- Stăpân în casa sa! - Aiurea!
- Consolator, filozof - Hai că-i haios
- Slujitorul săracilor, valetul bogaților - Un ipocrit bețiv lingușitor!
- În cinste-i, toată lumea să bea! - Și pentru soața sa!
- Toată lumea să ridice paharul! - Și să i-l bage undeva!
Toată lumea un pahar să ridice Stăpânului casei să i-l dedice
Și eu te iubesc.
În cinstea sa, toată lumea să bea!
Taci acum Nu te teme de mine
Nu te ascunde Arată-mi unde locuiești
Spune-mi, copilă, cum te numești
Mi se spune Cosette
Mademoiselle. Te pot ajuta cu găleata?
Am găsit-o rătăcind prin pădure
O copilă mică, tremurând printre umbre
Sunt aici s-o ajut pe Cosette
Voi achita orice datorie revine
Voi plăti tot ce considerați că se cuvine
Ca s-o iau de aici pe Cosette
Te iubesc.
E o datorie ce trebuie îndeplinită
Pentru o promisiune făcută
Căci am fost orb la nevoia cuiva
Și n-am văzut ce era în fața mea
Mama ta e cu Dumnezeu acum
Suferința ei a luat sfârșit
Grăiesc cu vocea ei acum
Și sunt aici în locul ei
Haide.
De azi înainte, pentru totdeauna
Să vă iau haina
Cosette va trăi sub protecția mea
Sunteți binevenit
Jurământul n-am să-l uit
- Beți ceva - Luați un loc
Cosette va avea un tată acum
Ce să fac? Ce să spun?
De la comoară să ne luăm rămas bun?
Ce perlă! Ce nestemată!
Mai scumpă decât rubinele e a noastră fată!
Cum putem de datorie să vorbim?
Hai să nu ne târguim pentru draga Colette
- Cosette. - Cosette
Draga de Fantine, dintre noi s-a dus
Am făcut pentru copila ei ce-i mai bun? Eu așa cred.
Am împărțit pâinea, fiecare osișor
Am tratat-o ca pe-al nostru odor
- Da, al nostru. - Al nostru, dle!
Costul se mărește.
Sentimentele vă fac cinste, dle Și-am să ușurez despărțirea
Să lăsăm deoparte târguielile, oasele și lăcomia
Pot spune că e bine acuma?
Cu asta ne-am fi înțeles
Dacă n-ar fi fost bolnavă atât de des
Scumpa micuță Ne-a adus de căruță
Doctoriile sunt scumpe, domn stimat
Nu că ne-am plânge de ce-am dat
- Nu-i mai mult decât ar face un creștin - Decât poate face un creștin
Gata cu vorbele! Uitați prețul solicitat
O mie cinci sute pentru ce-ați sacrificat
Hai, Cosette, rămas bun ia-ți frumos Și să căutăm un loc mai prietenos
Vă mulțumesc pentru Cosette la amândoi
N-o să vă ia mult să uitați de noi
Cu bine, Courgette!
- E Cosette. - Cosette.
Și... deschide-i.
E pentru tine.
Vei veni oriunde merg și eu
O să fii ca tatăl meu?
Da, Cosette, ai înțeles
Îți voi fi mamă și tată mai ales
- Nu-i rău. - Nu-i de ajuns!
E un copoi la ușă Ce dracu' ai mai făcut?
Unde e Cosette, copila?
Cu un domn a plecat Nu ne-a spus încotro s-au îndreptat
N-a lăsat adresa sa
Ești un neisprăvit Uite ce-am primit
Trebuia să bați fierul cât era cald
Data viitoare, promit Nu mai las nimic!
Dintr-o dată ești aici
Dintr-o dată începe
Pot două inimi neliniștite bate ca una singură?
Ieri eram singur
Azi ești lângă mine
Ceva e încă nesigur
Ceva ce nu e încă aici s-a pornit
Brusc lumea pare un loc diferit
Cumva plin de binecuvântare Plin de lumină
De unde era să știu că atâta speranță
Zăcea în mine?
Ce-a fost a trecut
Acum mergem înainte prin noapte
Cum era să știu că, într-un sfârșit, Fericirea poate veni pe negândit?
Cum încrederea mi-o dăruiești
Mi-e teamă să nu te dezamăgesc
O copilă doar, neștiutoare că primejdia în preajmă-mi e mare
Tenebrele mă urmăresc
Amintiri ce nu pot să le împărtășesc
Niciodată singuri
Niciodată despărțiți
Mi-ai încălzit inima precum soarele
Ai adus darul vieții Și dragostea ce mi-a fost negată
Dintr-o dată văd
Ce n-am putut să văd
Ceva, dintr-o dată
S-a pornit
POARTA DE NORD A PARISULUI
Stop! Să vedem actele.
Unde mergeți?
Cosette. Cosette.
Dă-mi păpușa.
Vino.
Valjean!
Vino, Cosette. Vino repede!
Haide.
24601!
Cosette! Te țin eu. Vino, vino.
Valjean!
- Cine e acolo? - Vă rog, dle.
Am nevoie de ajutorul dvs.
Vă rog, vă rog.
- Dle primar? - Cine ești?
Fauchelevent.
Am căzut sub căruță.
- Mi-ați salvat viața, dle. - Fauchelevent.
Ne trebuie un adăpost, mie și copilei. Trebuie să dispărem.
Vom mulțumi pentru ce se oferă
Pentru ce-ar încuviința surorile
Veniți.
Aici ne rugăm pentru un început nou
Aici, viața noastră poate începe din nou
Acolo, pe întuneric
Un fugar e pe fugă
Căzut de la Dumnezeu
Căzut în dizgrație
Domnul să-mi fie martor
Că nu voi renunța
Până nu vom fi față în față
El cunoaște cotloanele întunericului
Drumul meu e cel al Domnului
Cei ce urmează calea cea dreaptă
Își vor primi cuvenita răsplată
Și dacă, precum Lucifer, vor cădea
Flăcările! Sabia!
Stele, în multitudinea voastră,
Cu neputință de numărat
Întunericul îl umpleți
Cu ordine și lumină
Voi sunteți santinelele
Tăcute și sigure
Pavăză în noapte
Vă știți locul pe cer
Vă mențineți cursul și ținta
Și fiecare, în anotimpul ei, iar și iar se întoarce
Și e întotdeauna la fel
Și dacă, precum Lucifer, cădeți
În flăcări dispăreți!
Și așa trebuie să fie, căci așa stă scris
Pe poarta de la paradis
Că cei ce se abat și cei care cad
Socoteală au de dat
Doamne, lasă-mă să-l găsesc
Ca să-l văd
În spatele gratiilor!
N-am să am odihnă până atunci!
Asta făgăduiesc
Făgăduiesc pe stele!
NOUĂ ANI MAI TÂRZIU 1832 PARIS
Haideți, băieți!
Haideți!
Priviți în jos și vedeți Cerșetorii de la picioarele voastre!
Priviți în jos și arătați puțină îndurare, dacă se poate
Priviți în jos și vedeți scursurile străzii!
Priviți în jos, priviți în jos la al vostru frate!
Ce mai faceți? Eu mi-s Gavroche Ăștia-s ai mei, pe-al meu olat
Nu-i cine știe ce, nimic somptuos Nimic ce merită lăudat
Asta-i școala mea, societatea mea înaltă Aici în Saint Michel, mahalaua uitată
Trăim din fărâmele milei modeste Tari pentru dinți, dar bine că este
Vă credeți săraci? Vă credeți liberi?
Veniți cu mine! Veniți cu mine!
Priviți în jos și arătați puțină îndurare, dacă se poate
Priviți în jos, priviți în jos la al vostru frate
Stai, Gavroche!
Cândva un rege am răpus
Și lumea s-o schimbăm am încercat
Acum altul am adus
Dar nu-i mai bun ca celălalt
S-a luptat pentru libertate
Acum luptăm pentru bucate
Ăsta-i baiul la egalitate
Egali suntem doar în moarte!
Luați-vă locul! Nu ratați șansa!
Trăiască Franța! Trăiască Franța!
Priviți în jos și arătați puțină îndurare, dacă se poate!
Priviți în jos, priviți în jos, la al vostru frate
- Când se va sfârși? - Când vom trăi?
- Ceva va fi - Ceva va veni
Va veni, va veni, va veni, va veni
Unde-s liderii pământului? Unde-i regele de la putere?
Un singur om, generalul Lamarque, vorbește pentru a poporului vrere!
Lamarque e bolnav și se stinge repede Nu mai rezistă nicio săptămână
Cu toată mânia din ținut Ziua de Apoi cât se mai amână?
Când pe-ndestulați îi voi împuțina?
- Moarte regelui! - Libertate pentru Franța!
Când baricadele le vom ridica?
Moarte regelui!
Spuneți-le prietenilor. Venim mâine. Ne întâlnim la casa lui Lamarque.
Trăiască generalul Lamarque!
- Marius! - Bunicule!
Ai idee cât ne dezonorezi familia?
Mai mare rușinea.
Marius!
Trăiască generalul Lamarque! Trăiască generalul Lamarque!
Trăiască Franța! Trăiască Franța! Trăiască Franța! Trăiască Franța!
Hei, dle, ce mai e nou?
Puneți la cale o lovitură de stat?
Încă te mai prefaci sărac?
Știu că bunicul tău e bogat
Nu iau un franc nemeritat Trecutu-n urmă e lăsat
Îmi place cum vorbești, domnul meu!
Mie-mi place cum tachinezi mereu
Puține știe
Puține vede
Poftim, ia.
Eponine!
Toată lumea își știe rolul
Brujon, Babet, Clacquesous
Tu, Montparnasse, de lege te păzești Pe Eponine o ferești
Tu, dă drumul la lacrimi Fără greșeli, dragii mei
Vă rog, dle, veniți încoace
E un copil care azi n-a mâncat
Salvați o viață, N-aveți un ban de dat?
Domnul vă va răsplăti pentru tot binele ce-l veți făptui
Chipul ăla l-am mai întâlnit!
Nu-i lumea un loc nemaipomenit!
Cei ca mine nu uită niciodată
Ești ticălosul care pe Colette a împrumutat-o!
- Cosette! - Mă rog.
Ce înseamnă asta? Ești nebun? Nu, dle, nu știi ce vorbești!
- Te cunosc, mă cunoști. - Și ce datorezi o să plătești!
- Și-ar fi bine să te scotocești. - Că ieftin n-o primești!
- Brujon. - E poliția! Dispăreți!
Fugiți! E Javert!
- Cosette! - Tată.
În piață, altă încăierare Altă problemă mare
Vreun martor avem? La Javert să se prezinte!
E periculos pe străzi Dar viermii să ia aminte
Se va face dreptate
Privește această colecție rafinată Din fundături adunată
Adunătura asta de viermi și jivine Ar fi luat și pielea de pe tine
Îl știu pe omul ăsta, Numele și branșa
Și cu mărturia ta Că va plăti mă voi asigura
Dar unde s-a dus domnul? Și de ce ar fugi?
O să-ți fie greu să dai de el
Nu e chiar ce pare a fi
Iară fata ce-o târăște după el
E copila furată de la mine
- Da, și de la mine - Da, de la amândoi
Să fie oare pușcăriașul acela Ce fluxul l-a adus înapoi?
Mi-a auzit numele și a fugit Toate semnele conduc spre el
În lipsa unei victime
Dragă inspector, pot să plec?
Și nu uitați
Când îl săltați
Nu de la mine știți ceva
Lasă-l să fugă în continuare
O să-l alerg de-o să-i ardă călcâiele!
Toată lumea să-și vadă de treabă Curățați de mizerie străzile
Cosette! Acum îmi amintesc
Cosette! Cum se poate?
Am fost copii împreună
Uite ce s-a ales de mine
Eponine, cine era fata aia?
Burgheza aia de doi bani?
Eponine, găsește-mi-o!
- Ce o să-mi dai? - Orice!
Peste măsură te-a înflăcărat Dar Dumnezeu știe ce vezi la ea
Nu ești încântat?
Nu, nu vreau banii tăi, dle
Eponine, fă asta pentru mine
Află unde locuiește
Dar ai grijă cum o faci Să nu afle tatăl tău
Eponine! Sunt pierdut până n-o găsesc
Vezi? Ți-am spus
Știu multe lucruri
'Ponine, e fată descurcăreață
Ceasul se apropie
Atât de aproape că le stârnește sângele în vene
Cu toate astea, aveți grijă!
Nu lăsați vinul să vi se urce la creiere
Avem nevoie de un semn Oamenii să-i adunăm
Să-i aliniem la cauză Și la arme să-i chemăm!
Marius, trezește-te! Ce e cu tine azi?
- O fantomă parcă ai văzut - Ia niște vin și zi ce-i de făcut
O fantomă? O fantomă, zici bine
A fost ca o fantomă pentru mine
Brusc a apărut Și-apoi a dispărut
Sunt nedumerit! Sunt uluit!
E Marius în sfârșit îndrăgostit?
Nu l-am auzit niciodată cu. "Oh" și "Ah"
Tu vorbești de lupte ce trebuie câștigate Și el vine ca un Don Juan
E mai bine decât la operă!
E timpul ca noi toți să hotărâm cine suntem
Luptăm pentru dreptul la o seară la operă acum?
Ce preț s-ar putea să plătești te-ai întrebat?
E ăsta doar un joc pentru un tânăr bogat?
Culorile lumii se schimbă zi de zi
Roșu! Sângele celor mânioși!
Negru! Întunericul epocilor trecute!
Roșu! O lume ce se întrezărește!
Negru! Noaptea care se sfârșește!
Dacă ai fi văzut-o azi, ai fi știut cum e
Să fii afectat până-n măduva oaselor într-o clipă de neasemuită încântare
Dacă ai fi fost acolo azi, Ai mai fi aflat cum e
Ca lumea să ți se schimbe Doar cu o singură iluminare
Și ce era drept pare greșit
Și ce era greșit pare drept
Roșu!
Îmi simt sufletul arzând!
Negru!
Universul fără ea!
Roșu!
Culoarea dorinței!
Negru!
Culoarea disperării!
Marius, nu mai ești un copil Nu mă îndoiesc că ai intenții bune
- Dar chemarea e mai înaltă acum - Știu.
Cui îi pasă de sufletul tău rătăcit? Un scop mai înalt avem de-mplinit
Viețile noastre neînsemnate nu contează deloc!
Roșu!
Sângele celor mânioși!
Negru!
Întunericul epocilor ce s-au isprăvit!
Roșu!
O lume ce se întrezărește
Negru!
Noaptea care se sfârșește!
Ascultați cu toții!
Generalul Lamarque a murit.
Lamarque, moartea lui e momentul predestinat
Omul poporului
Moartea sa e semnul așteptat!
În ziua înmormântării îi vor onora numele
Scânteia revoltei li se aprinde în ochi
De la lumânările durerii vom aprinde flacăra
Pe mormântul lui Lamarque vom ridica baricada!
Vremea a sosit!
S-o întâmpinăm cu bucurie, cu curaj și veselie!
Pe străzi să ieșim Fără îndoială în suflet
Ci cu o strigare!
Vor veni cu mic, cu mare!
Vor veni la a noastră chemare!
Ai găsit-o?
Cât de ciudat
Sentimentul ăsta că viața mea a început în sfârșit
Ceva s-a schimbat
Se poate oare să devii atât de repede îndrăgostit?
Ce e cu tine, Cosette?
Ai fost prea mult timp singură?
Atâtea lucruri neclare
Atâtea lucruri necunoscute
În viața mea
Sunt atâtea întrebări și răspunsuri Care par cumva eronate
În viața mea
Sunt clipe în care surprind în tăcere Suspinul unei melodii depărtate
Și cântă
Despre o lume pe care tânjesc să o văd La care nu pot ajunge
La distanță de-o șoaptă Care mă așteaptă
Oare știe că exist? Oare știu dacă e real?
Vede ce văd și eu? Simte ce simt și eu?
În viața mea
Nu mai sunt singură
Acum dragostea din viața mea e atât de aproape
Găsește-mă acum
Găsește-mă aici
Dragă Cosette
Ești o copilă atât de singură
Cât de gânditoare și tristă îmi pari
Crede-mă, dacă aș putea
Aș umple fiece oră trecătoare
Îmi dau seama cât de liniște trebuie să fie
Să mă ai doar pe mine drept companie
Știu atât de puține, deși tare aș fi vrut Să cunosc omul care ai fost în trecut
Te rog, Cosette
Spui atât de puține despre trecutul tău
De ce le ții pentru tine? De ce ești singur mereu?
Atât de profunde și întunecate
Secretele păstrate
În viața mea
Iartă, te rog, ce spun Ești iubitor și tandru și bun
Dar tată, dragă tată
În ochii tăi sunt încă acea copilă în pădure rătăcită
Gata cu cuvintele
E o vreme apusă
Există cuvinte
Mai bine neauzite Mai bine nespuse
În viața mea
Nu mai sunt copilă și tânjesc după adevărul de tine cunoscut
Al anilor ce au trecut
Vei afla
Că adevărul de Domnul e dezvăluit la timpul potrivit
Fiecăruia
În viața mea
Ca muzica îngerilor, Ca lumina soarelui a izbucnit
Și viața mea parcă s-a oprit Ca și cum ceva s-a isprăvit
Și altceva abia s-a pornit!
Eponine, tu ești prietena care m-a adus aici
Datorită ție, sunt în al nouălea cer
Și raiul e aici!
Și plutesc într-o lume nouă, Liberă
Fiecare cuvânt pe care-l spune e un pumnal înfipt în mine
În viața mea,
Nu e nimeni ca el nicăieri
Nicăieri în preajma lui
Dacă m-ar cere, aș fi a lui
În viața mea
Există cineva care mă mișcă
Așteptând aproape
Așteptând aici
O inimă plină de iubire
O inimă plină de cântec
Fac totul greșit
O, Doamne, ce rușinos Nici numele nu ți-l cunosc
Dragă mademoiselle
Nu mi-l spui?
Te rog
O inimă plină de iubire
Fără teamă, fără regret
Numele meu e Marius Pontmercy
Și al meu e Cosette
Cosette, nu știu ce să spun
Atunci nu scoate niciun sunet
Sunt pierdut
Eu sunt găsită
O inimă plină de lumină
Nu a fost nicicând al meu
Tu-mi umpli inima
- O privire și-am știut - De ce să regret ce nu s-a putut?
Și eu am știut
Sunt cuvinte pe care nu le va spune niciodată
Nu mie
De azi
Nu mie Nu mie
Zi de zi
- Inima îi e plină de iubire - Nu e un vis, din fericire
- N-o să simtă niciodată la fel - Nu e un vis defel
Cosette?
Cosette, ce faci?
Ți-am spus să stai înăuntru.
Cine-i târâtura asta?
Eponine, neastâmpărata ta! Nu-ți cunoști propriul copil?
De ce stă pe-aici?
Eponine, du-te acasă Nu e nevoie de tine
Suntem destui aici
Știu casa asta Nu e nimic pentru voi aici
Doar bătrânul și fata
Duc o viață obișnuită
Nu te amesteca, ai tupeu Ai grijă, dră, cu gura aia mereu
O să strig! O să-i avertizez!
Strigă tu numai Și-un an o să regreți!
Dumnezeule, Cosette!
Așteaptă numai, fata mea! O să regreți noaptea asta!
O să te fac să strigi! Toată noaptea o să strigi!
Poliția!
Trebuie să fie Javert
Mi-a găsit ascunzătoarea
Trebuie s-o iau pe Cosette
O să mergem pe Rue de l'Homme Armé. E mai sigur acolo.
- Și trecerea în Anglia o voi aranja. - Nu.
Cosette, grăbește-te! Pregătește-te! La noapte plecăm
- Te rog, tată, nu putem! - Cosette, grăbește-te!
Încă o ușă ferecăm Altă zi să mai trăim
- Îmbracă-te, plecăm. Acum! - Nu, te rog!
Singură
Cu mine prefăcându-mă că e
Singură
Cu el mă plimb până dimineață
Fără el
Îi simt brațele în jurul meu
Și când mă rătăcesc, închid ochii
Și el m-a găsit
Pe ploaie
Asfaltul ca argintul strălucește
Toate luminile
Sunt cețoase pe râu
Pe întuneric copacii sunt plini de lumina stelelor
Și nu ne văd decât pe noi doi Împreună pentru totdeauna
Și îmi dau seama
Că e doar în mintea mea
Că vorbesc de una singură
Nu cu el
Și deși știu că el e orb
Spun totuși
Că există o cale pentru noi
Îl iubesc
Dar când noaptea se va sfârși
El n-o să mai fie, Râul doar un râu va rămâne
Fără el, lumea din jurul meu se schimbă
Străzile sunt goale și peste tot Străzile sunt de necunoscuți pline
Îl iubesc
Însă în fiecare zi învăț
Toată viața mea m-am prefăcut
Fără mine, lumea lui va continua să se rotească
O lume plină de fericire
Pe care n-am cunoscut-o niciodată
Îl iubesc
Însă doar singură
O zi în plus
Altă zi, alt destin
Acest drum nesfârșit spre Golgota
Acești oameni care-mi știu păcatul vor veni și-a doua oară
Încă o zi
N-am trăit până în ziua de azi
Cum pot trăi când suntem despărțiți?
Încă o zi
Mâine vei fi la două lumi depărtare
Și totuși, cu tine, lumea mea a început
Încă o zi singură
O să ne mai întâlnim vreodată?
Încă o zi în care nu-i pasă
M-am născut ca să fiu cu tine
Ce viață aș fi cunoscut
Și jur că am să fiu sincer
Dar el nu m-a văzut niciodată
Încă o zi înainte de furtună
S-o urmez unde se duce?
La baricadele libertății!
Să mă întâlnesc cu frații mei acolo?
Când liniile noastre încep să se formeze
Să rămân, să îndrăznesc?
Veți fi alături de mine?
Vremea a venit!
Ziua a sosit!
Încă o zi!
Încă o zi până la revoluție În fașă o vom înăbuși
Vom fi pregătiți pentru acești școlari De sânge se vor mânji!
Încă o zi!
- Uite-i cum fug înnebuniți - Prinde-i când cad
Norocul nu vi-l știți Când totul e un iad
- O ciordeală mică - Fără frică
Majoritatea-s pe ducă Lipsă n-o să ducă!
O zi până la un nou început
Ridicați steagul libertății sus!
Fiecare om va fi rege!
E o lume nouă pentru învingători!
O lume nouă de câștigat!
Auziți oamenii cântând?
Locul meu e aici!
Lupt alături de voi!
Încă o zi!
Eroilor acestor oameni ne vom alătura
- Pe ei îi vom urma - Încă o zi de una singură
Secretele lor le vom afla
- Ce știu ei vom ști și noi - Încă o zi!
- Mâine vei fi la lumi depărtare - Încă o zi până la revoluție
- Ce viață aș fi cunoscut - În fașă o vom înăbuși
- Și totuși cu tine lumea mea a început - Vom fi pregătiți pentru acești școlari
- Mâine va fi foarte departe - Mâine e Judecata de Apoi
Mâine vom descoperi
Ce Cel de Sus ne va pregăti
Încă un răsărit!
Încă o zi!
Auziți lumea cântând
Cântecul celor mânioși?
E muzica unor oameni Ce nu vor fi subjugați iarăși!
Când bătaia inimii
De duduitul tobelor amintește
O viață nouă se întrezărește Când ziua de mâine va veni
Ne urmați în cruciadă?
Cine va fi puternic și va lupta cu mine?
Dincolo de baricadă E o lume la care tânjiți pentru mâine?
Atunci în luptă intrați Și câștigați dreptul de a fi liberi!
Auziți oamenii cântând
Cântecul celor mânioși?
E muzica unor oameni Ce nu vor fi subjugați iarăși!
Când bătaia inimii De duduitul tobelor amintește
O viață nouă se întrezărește Când ziua de mâine va veni!
Veți da tot ce veți putea
Ca steagul nostru să-l ridicați
Unii vor cădea, alții vor scăpa
Vă veți răscula, de șansă să profitați?
Cu sângele martirilor Pajiștile Franței udați!
Auziți oamenii cântând
Cântecul celor mânioși?
E muzica unor oameni Ce nu vor fi subjugați iarăși!
Când bătaia inimii De duduitul tobelor amintește
O viață nouă se întrezărește Când ziua de mâine va veni!
Stop!
Scoateți armele!
- E o femeie nevinovată! - Criminalule!
Atacați!
Împingeți-i în dreapta.
Mulțumesc, dle. Mulțumesc, monsieur.
La baricade!
Trăiască Franța!
La baricade!
Haideți!
Jos! Jos!
Hai, hai, hai!
Mișcați-vă! A început!
Baricada!
- Scuze. - Ce faci?
Aruncați jos câtă mobilă puteți!
Aruncați tot ce aveți!
Jos!
Păzea, păzea!
Hai, băieți!
Nu!
Mulțumesc, dnă.
Îmi trebuie un voluntar!
Cineva care să le afle planul și când vor ataca.
Pot afla adevărul
Le cunosc metodele
Le-am dus războaiele Mi-am făcut datoria
În zilele din tinerețea mea
Vedeți? Oamenii se unesc!
Sper să ai dreptate
Câinii vor lătra
Purecii vor mușca!
Vor face ce e drept
Roșu! Sângele celor mânioși!
Negru! Întunericul epocilor trecute!
Roșu! O lume ce se întrezărește!
Negru! Noaptea ce se sfârșește!
S-a întors!
Ascultați, prieteni Am făcut cum am spus
Am fost în liniile lor Am numărat fiecare om
Am să vă spun tot ce pot
Aveți grijă, au armate Și pericolul e real
Va fi nevoie de toată șiretenia ca să-i îngenunchem
Ai credință!
Dacă le știi mișcările O să le dejucăm planurile
Există moduri de luptă
O să le luăm puterea!
Le-am auzit planurile În seara asta nu vor ataca
Intenționează să vă înfometeze Înainte de a lupta
Forțele să și le concentreze Și pe lumină să înainteze
Mincinosule!
Bună seara, dragă inspector Minunată seară, dragul meu
Îl știu pe acest om, prieteni Îl cheamă lnspectorul Javert!
Să nu credeți o vorbă Sunt minciuni fără valoare
Asta doar arată De ce-s oamenii în stare
Bravo, micuț Gavroche, ești uimitor
Ce să facem cu acest trădător?
Luați-l și-n tavernă aruncați-l
Oamenii îți vor hotărî soarta, inspectore Javert
Împușcați-mă acum sau mai târziu Fiecare va câștiga la rândul lui!
Moarte fiecărui trădător! Repudiez Curtea Poporului!
Privim doar înainte!
Pe poziții!
Mișcați-vă!
Nu trageți. Nu trageți.
- Prima linie, în genunchi! - Nu irosiți praful de pușcă.
Țintiți!
Jos!
Cine e acolo?
Revoluția franceză!
Foc!
Vin!
Vin la baricade!
Înapoi!
Marius! Nu!
Marius! Ce faci?
- Jos! - Marius, ai grijă!
Jos!
Nu!
Retragerea!
- Retragerea sau arunc baricada în aer! - Arunc-o în aer cu tine cu tot!
Dumnezeule!
Cu mine cu tot.
Înapoi! Înapoi!
- Treceți la baricadă! - Ce-a fost în mintea ta? Ne puteai omorî!
- Marius, ne-ai salvat pe toți. - Nu-mi poți risca viața!
- Eponine, ce faci? - Am păstrat-o pentru tine.
- E de la Cosette. - Ploaia va strica praful de pușcă.
Îmi pare rău.
Ce ai făcut?
'Ponine.
Nu-ți face griji, dle Marius
Nu simt nicio durere
Puțină ploaie în cădere
N-are ce rău să-mi mai facă
Tu ești aici
E tot ce trebuie să știu
Și o să mă ții în siguranță
Și o să mă ții aproape
Și ploaia va face florile să crească
Dar ai să trăiești, 'Ponine Doamne, ai îndurare!
Dacă rănile ți le-aș putea închide cu vorbe dulci de iubire
Las-o așa și tare strânge-mă
Adăpostește-mă, consolează-mă
- Somn ușor, dragă Eponine - Nu te alarma, monsieur Marius
- N-o să simți nicio durere - Nu simt nicio durere
- Câteva picături în cădere - Câteva picături în cădere
- Nu-ți pot face rău acum - Nu-mi pot face rău acum
Sunt aici
E tot ce trebuie să știu
- Și am să stau cu tine - Și ai să ai grijă de mine
- Până ai să adormi - Și ai să mă ții aproape
Și ploaia
Va face florile să crească
Va face florile
Să crească
Gavroche, faci ceva pentru mine?
Orice. Fără tine, aș fi murit.
- O scrisoare de la baricadă. - De la baricadă?
Dă-mi-o.
Ceva pentru mine, ceva pentru tine. Cine are nevoie de pomană?
Băiete...
Stai departe de locul ăla, ai înțeles?
"Preaiubită Cosette, ai intrat în sufletul meu"
"Și în curând vei pleca"
"Să fi fost o zi de când ne-am întâlnit și lumea a renăscut?"
"Dacă voi cădea răpus în bătălie Acesta rămas bun să fie"
"Acum că știu că și tu..."
"...că și tu mă iubești E mai greu lumea s-o părăsesc"
"Mă rog ca Domnul acasă să mă aducă, să fiu cu tine"
"Roagă-te pentru Marius al tău"
"El se roagă pentru tine"
O, Doamne.
Asta-i ziua de care m-am temut Acum un tânăr a apărut
Ca să-mi schimbe viața
Marius îmi va lua comoara zilelor tomnatice ca să-i fie soție
Dar ar putea muri în seara asta
Trebuie să-l găsesc pe acest băiat
Nu trageți! Nu trageți!
Vin ca voluntar.
Vedeți...
Îl vezi pe prizonierul de acolo?
Un voluntar ca tine!
Un spion care-și spune Javert!
O să și-o ia și el!
- Treci aici. Treci înăuntru. - Nu-l omorâți. Îl știu.
Țintaș inamic!
Pe acoperiș! Pe acoperiș!
Pe acoperiș!
Unde sunt? Unde sunt?
- Noi mergem în stânga. - Noi, în dreapta.
- Ochii înainte! - Ochii pe acoperișuri!
Mulțumesc, monsieur.
Nu-mi mulțumi, dle Ai putea să faci ceva
Dacă-mi stă în putere
Dă-mi-l pe spionul Javert Mă ocup eu de el
Fă ce trebuie să faci Omul îți aparține
Nu. Enjolras.
Ne întâlnim din nou
Ai tânjit după asta Toată viața ta
Răzbună-te
Cât de potrivit Să ucizi cu un cuțit
Pleacă de aici
Nu înțeleg
Dispari de aici
Cândva hoț, hoț pentru totdeauna
Ceea ce vrei, furi mereu
Ai da viața ta pe-a mea
Da, Valjean, vrei o învoială
Poți să mă împuști de pe-acum
Dacă-mi dai drumul, ai grijă! Tot lui Javert îi vei da socoteală!
Te înșeli și te-ai înșelat întotdeauna
Sunt un om nu mai rău decât oricare altul
Iar tu ești liber fără condiții
Fără învoieli sau petiții
Nu am de ce să te învinuiesc
Ți-ai făcut datoria, e firesc
Dacă voi supraviețui
Pe Rue de l'Homme Armé nr.5 mă vei găsi
Drumurile noastre se vor mai întâlni.
Courfeyac, stai de pază
S-ar putea să atace înainte de lumină Toată lumea, nu vă pierdeți credința
Atâta timp cât steagul flutură Singuri nu suntem
Și lumea trebuie să vină la luptă
Marius.
Odihnește-te.
Beți cu mine.
Pentru zilele ce-au trecut!
Pentru viața așa cum a fost
La altarul prieteniei "Moarte" nu spuneți niciodată
Fie ca vinul prieteniei Să nu se termine niciodată
În cinstea voastră
Și în cinstea mea!
Dacă mor îmi pasă oare, acum că ea pleacă peste mare?
Viața fără Cosette nu înseamnă nimic
Ai plânge, Cosette, dacă aș fi ucis de inamic?
Ai plânge, Cosette,
după mine?
Doamne din înalturi
Auzi-mi rugăciunea
La nevoie
Mi-ai fost alături întotdeauna
El e tânăr
E speriat
Lasă-l să se odihnească
Cerul să-l ocrotească
Adu-l acasă
E ca fiul pe care l-aș fi putut cunoaște
Dacă Domnul un fiu mi-ar fi dat
Verile trec una câte una
Cât de repede zboară Iar și iar
Și sunt bătrân
Și-am să mor
Adu-i pace
Adu-i bucurie
El e tânăr
E doar un băiat
Tu poți lua
Tu poți da
Lasă-l în pace
Lasă-l să trăiască
Dacă e să mor,
lasă-mă să mor
Lasă-l pe el să trăiască
Adu-l acasă
Adu-l acasă!
Enjolras, ploaia a stricat praful de pușcă. Nu prea mai avem muniții.
Suntem singura baricadă.
Ce?
Numai noi am rămas.
Oamenii nu s-au răsculat
Cei ce încă-n teamă trăiesc ne-au abandonat
Hai să nu ne irosim viața
Și toți cei ce doresc
De-aici să plece
Auziți lumea cântând
Cântecul celor mânioși?
E muzica unor oameni Ce nu vor fi subjugați iarăși!
Când bătaia inimii De duduitul tobelor amintește
O viață nouă se întrezărește Când ziua de mâine va veni
Enjolras, ne mai trebuie muniție.
Mă duc la colonade. Sunt leșuri acolo, muniție uscată.
- Dar praful de pușcă e ud. - Hai să le adunăm, s-aducem tot aici.
Puține știe lumea când cei de rând se luptă
Părem noi ținte ușoare
- Gavroche. - Dar mușcătura noastră doare!
Vino încoace.
Așa că nu dați într-un câine Că pui nu va mai fi mâine
Gavroche!
Cât 20 de armate vom lupta Și bătuți nu ne vom da
Gavroche! Gavroche, ce faci? Cineva să-l tragă înapoi!
Ticălos mizerabil!
Ați face bine să vă păziți
Când puiul...
...crește...
Voi, de la baricade, ascultați!
Locuitorii Parisului dorm în paturile lor!
N-aveți nicio șansă
Absolut nicio șansă
De ce să vă irosiți viața?
Înfruntându-ne dușmanii să murim Sângele să le vărsăm, cât trăim
- Să plătească cu vârf și-ndesat - Pentru fiece decedat
Alții să se ridice, locul să ne ia
Până pământul va fi eliberat!
Tunurile!
Cât de repede puteți! Haideți!
Mai cu viață!
- Întâi flancul drept. - Așteptați!
Foc!
Marius.
Aduc înlocuitori.
Al doilea tun!
Foc!
Țintiți!
Foc!
Adăpostește-te, băiete!
Mai sunt oameni, Enjolras!
Pregătiți tunurile!
Foc!
Pregătiți tunurile!
Și foc!
Avansați!
Atenție!
Vă rog!
Deschideți ușa!
Vă rog!
Ne trebuie ușa! Trebuie să baricadăm ușa!
Marius! Marius!
Pe poziții!
Ușurel, băieți!
- Du-te! - Vin!
Mulțumesc!
Trăiască revoluția!
Uite un inel drăguț.
Bună.
- Trăiești! Te-am salvat! - Tu!
- Cum ies de aici? - Pe acolo! Până la capăt și la stânga!
Tu ești, Javert, știam că nu vei aștepta Slujitor fidel, încă o dată la datoria sa
Omul ăsta n-a greșit cu nimic Are nevoie de un medic
Te-am avertizat că nu renunț! N-o să mă las descurajat!
Încă o oră și sunt al tău
De toate datoriile ne vom fi achitat
Omul îndurării vine din nou Și vorbește de dreptate!
Vino, timpul se scurge!
Privirea-n pământ, Javert
Stă în al său mormânt!
Încă un pas și ai să mori
Cine e omul ăsta? Ce fel de diavol e?
M-a prins Și-a ales să mă elibereze?
A fost șansa sa să-mi pecetluiască soarta
Să șteargă trecutul Și să-mi facă felul
Cu o lovitură de cuțit
Răzbunarea era a lui Însă el viața mi-a redăruit!
N-am să trăiesc unui hoț îndatorat N-am să cedez la sfârșitul vânătorii
Eu sunt legea și legea nu-i de-mproșcat Am să-i scuip în fața îndurării!
Nu împărțim nimic pe lume!
E ori Valjean, ori Javert!
Gândurile-mi fug
Poate acest om fi crezut?
Să-i fie păcatele iertate?
Să-i fie nelegiuirile grațiate?
Să-ncep acum să mă-ndoiesc
Când de ani de zile stăruiesc?
Inima mea e de piatră Și, totuși, tremură
Lumea pe care o cunoșteam Se pierde în negură
Vine din rai sau din iad?
Și știe oare
Că lăsându-mă în viață acum
Omul ăsta m-a omorât oricum?
Încerc să găsesc, dar mă prăvălesc
Iar stelele sunt negre și reci
În timp ce golul îl privesc Al unei lumi pierdute pe veci
Din lumea asta voi evada acum
Din lumea lui Jean Valjean
N-am încotro mă îndrepta
Nu am cum continua
I-ați văzut plecând să lupte?
Pe copiii baricadelor care n-au rezistat peste noapte
I-ați văzut zăcând acolo unde au căzut?
Cândva cineva i-a legănat Și, când plângeau, i-a sărutat
I-ați văzut zăcând unul lângă altul așezați?
Există o mâhnire ce nu poate fi rostită
Există o durere nesfârșită
Scaune goale la mese goale
Acum prietenii mei au murit și nu mai sunt
Aici au vorbit de revoluție
Aici au aprins flacăra luptei
Aici ziua de mâine au slăvit
Și ziua de mâine n-a mai venit
De la masa din colț
O lume renăscută au întrezărit
Și cu voci răsunătoare s-au răzvrătit
Și îi aud acum
Cuvintele pe care le-au cântat
Au devenit ultima lor împărtășanie
Pe această baricadă izolată
În zori
O, prieteni, prieteni, vă cer iertare
Că eu trăiesc și voi v-ați dus
Există o mâhnire ce nu poate fi rostită
Există o durere nesfârșită
Chipuri fantomatice la ferestre
Umbre fantomatice la partere
Scaune goale la mese goale
Unde prietenii mei nu se vor mai vedea
O, prieteni, prieteni, nu vreau să fiu întrebat
Pentru ce v-ați sacrificat
Scaune goale la mese goale
Unde prietenii mei...
...nu vor mai cânta
În fiecare zi, pasul ți-e mai apăsat
Mergi cu pas mai tărăgănat Ce e mai rău acum s-a dus
Nu te mai gândi, Marius! Avem toți anii înainte!
N-am să plec niciodată
Împreună vom fi În fiecare zi
Noaptea aceea ne-o vom aminti Și jurământul făcut
O inimă plină de iubire
N-a fost niciodată a mea
O noapte numai cu tine
- E tânără, e liberă - Cuvintele-s vechi, dar adevărate
Cosette, Cosette!
- Dragostea e grădina tinerilor - Te-am văzut așteptând și-am știut
- Slavă Domnului că ești aici - Te așteptam
- Las-o așa - La picioarele tale
- Slavă Domnului că ești acasă - Las-o așa
- O inimă plină de iubire - Și n-a fost un vis, din fericire
- Asta-ți ofer în această zi - N-a fost un vis defel
Monsieur, asta e o zi de neuitat
E recunoștința de ajuns că mâna lui Cosette mi-ai dat?
Căminul tău alături de noi va fi Și nu va trece o singură zi
Fără ca dragoste să-ți dovedim Și-o să te numim
Tată pentru amândoi Tată pentru noi
Niciun alt cuvânt
Ceva trebuie făcut
A trăit un om cândva Jean Valjean se numea!
Niște pâine a furat Și nepotul și-a salvat
Timp de 19 ierni Pedeapsa și-a efectuat
Cu sudoare, nelegiuirea și-a spălat
Cu ani în urmă
A fugit Și altă viață a trăit
Cum putea să-i spună lui Cosette, ca inima să-i frângă?
Marius, pentru Cosette, asta trebuie confruntată
Dacă e prins, e dezonorată
A venit vremea să-și vadă de drum
Și trebuie să dispară acum
Cine sunt?
Ești Jean Valjean
Monsieur, nu poți pleca
Orice i-aș spune preaiubitei Cosette Nu mă va crede în veci
Spune-i că am plecat departe
Că inima mea Rămas bun nu-și putea lua
E mai bine așa
Promite-mi, dle, că nu va afla Ce ți-am spus, de ce e bine așa
De dragul lui Cosette
Așa trebuie să fie
Mulțumesc, Marius.
Unde a plecat fără un cuvânt?
Nu e în firea sa
De ce așa brusc, de ce așa ciudat? A spus măcar cât va fi plecat?
Tot ce m-a rugat să spun E că departe a plecat la drum
Nu ne poate părăsi acum
Cum îmi frânge inima
Tu vei fi veșnic a mea
Îți promit.
Baronul și baroana de Thenard.
Pleacă, Thenardier!
Crezi că nu știu cine ești?
Nu s-a lăsat păcălit Ți-am spus, era vădit
Arată-i domnului ce-ai aflat Spune-i băiatului ce știi imediat
Iertare de deranj la așa bogăție de masă
Dar 500 de franci ne-ar prinde bine în casă
Pentru Dumnezeu, zi ce ai de zis
Plătește Și vorbește!
Ce-am văzut, clar de nu se poate
Jean Valjean în canale într-o noapte
Cu un cadavru-n spinare
Un băiat ucis fără-ndurare
Nicio teamă, acolo m-am nimerit
Și-un suvenir am găsit
Știu ăsta, este al meu
Ăsta-i sigur semn de la Dumnezeu
Atunci e adevărat, am avut dreptate
Jean Valjean m-a salvat în noapte
Jean Valjean, bătrânul condamnat
Plătește, sau spun unde a plecat
Unde e?
- Unde e? - La mânăstire!
Cosette, vino cu mine. Vino cu mine.
Uite-i cum țopăie de le ard călcâiele!
Nu te pierde cu firea și-ai să ții frâiele!
Stăpâni în ținut Noi partea ne-o luăm
După ce baricadele au căzut Nicăieri nu plecăm
Știm încotro bate vântul Numai după bani fugim
Și când ne-om strânge avutul În iad ne mai întâlnim!
Cum îndrăzniți?!
Singur, aștept în umbră
Număr orele până adorm
Am visat un vis că lângă mine Era Cosette
Am făcut-o să plângă știind că am să mor
Singur la sfârșitul zilei
Pentru noaptea nunții mă rog
Ia acești copii, Doamne, în îmbrățișarea Ta
Și arată-le binecuvântarea Ta
Dumnezeule din înalturi
Auzi-mi rugăciunea
Ia-mă acum
În grija Ta
Unde ești Tu
Primește-mă și pe mine
Ia-mă acum
Du-mă acolo
Adu-mă acasă
Dle, îți binecuvântez numele
Sunt pregătit, Fantine
Dle, lasă-ți povara
La sfârșitul zilelor
Mi-ai crescut fiica cu dragoste
E cel mai bun lucru din viața mea
Și ai să fii cu Dumnezeu
Fantine.
Tată, tată, nu înțeleg
Ești bine? De ce ai plecat?
Cosette, copila mea! Acum sunt iertat?
Slavă Domnului, slavă Domnului! Am trăit s-apuc această zi!
Tu trebuie să ierți un prost necugetat
Tu trebuie să ierți un om ingrat
Datorită ție sunt în viață
Și din nou îmi pun viața la picioarele tale
Cosette, tatăl tău e un sfânt
Când m-au rănit, m-a luat de pe baricadă
M-a cărat ca pe un prunc
Și la tine m-a ajutat s-ajung
Acum ești aici
Din nou lângă mine
Acum pot muri cu inima ușurată
Căci viața mi-e binecuvântată
O să trăiești, tată O să trăiești
E prea curând Prea curând să ne părăsești
Da, Cosette, nu-mi da voie să mă prăpădesc!
Am să mă supun
Am să mă străduiesc
Pe această filă Scriu ultima mea mărturisire
Citește-o atentă Când, în sfârșit, voi adormi
E povestea
Unui om care, după ce a urât
A învățat doar să iubească
Cât ai fost în grija lui
Știu, tată.
Vino cu mine
Unde lanțurile n-o să te încătușeze
Sunt pregătit, Fantine.
Toată mâhnirea ta E, în sfârșit, în urma ta
Dumnezeule din cer, Aruncă-ți privirea asupra sa cu îndurare
Iartă-mi toate greșelile
Și du-mă în gloria Ta
Ia-mă de mână
Am să te duc spre izbăvire
Ia dragostea mea
Căci dragostea e nemuritoare
Și nu uita
Adevărul rostit cândva
Că a iubi altă persoană Înseamnă a vedea chipul lui Dumnezeu
Auziți lumea cântând Prin valea umbrei morții rătăcind?
E muzica unor oameni Ce spre lumină îi vezi urcând
Pentru cei năpăstuiți pe pământ
Există o flacără ce moarte nu are
Până și cea mai neagră noapte trece Și soarele răsare
Vom trăi din nou în libertate
În grădina Domnului
Vom merge în spatele plugului Și vom lăsa sabia deoparte
Lanțul va fi rupt și toți oamenii vor fi răsplătiți!
Ne urmați în cruciadă?
Cine va fi puternic și va lupta cu mine?
Dincolo de baricadă E o lume la care tânjiți pentru mâine?
Auziți oamenii cântând?
Auziți tobele în depărtare?
E viitorul care va fi Când ziua de mâine va veni!
Ne urmați în cruciadă?
Cine va fi puternic și va lupta cu mine?
Dincolo de baricadă E o lume la care tânjiți pentru mâine?
Auziți oamenii cântând?
Auziți tobele în depărtare?
E viitorul care va fi Când ziua de mâine va veni!
Când mâine va veni!
RETAIL SUBTITLE Driv3r @ Titrări.ro
MIZERABILII